Seminář z fyziky 

Charakteristika předmětu: 
Vyučovací předmět Seminář fyziky patří do vzdělávací oblasti Člověk a příroda. Je jednoletý, určen pro žáky  4. ročníku čtyřletého a 8. ročníku osmiletého gymnázia. Je vyučován v rozsahu dvou hodin týdně. Cílem předmětu je upevnit znalosti a dovednosti získané z tematických celků fyziky požadovaných u maturitní zkoušky a při přijímacích zkouškách na VŠ. Žáci by se zde měli naučit prezentovat základní poznatky, měli by získat jistotu ve vystupování a řešení základních úloh. 
Učivo z fyziky zde bude i rozšiřováno a prohlubováno. Důraz bude kladen také na využití výpočetní techniky, propojení jednotlivých částí fyziky, aplikace fyziky v ostatních vědách a v reálném životě. Bude ukázáno využití matematiky z vyšších ročníků při řešení fyzikálních příkladů z nižších ročníků. Proběhne také několik experimentálních měření a praktických cvičení s moderní technologií. Část semináře bude věnována astrofyzice.
Obsah semináře je možno po dohodě studentů s vyučujícím částečně upravit dle jejich požadavků. Seminář je vhodný pro studium technických škol, medicíny, farmacie atd. Probíraná látka koresponduje s maturitními okruhy. 

Výchovné a vzdělávací strategie
Kompetence k učení
Učitel: 
-	systematicky žáky motivuje, jejich zapojováním do zajímavých fyzikálních pozorování, měření a experimentů, učit se novým poznatkům a dovednostem, především pak novým postupům a metodám fyzikálního zkoumání, plánování a kritickému hodnocení vlastní činnosti, soustavnému hledání informací v různých zdrojích 
-	rozšiřuje poznávací potenciál žáků tím, že s nimi vede diskuse o možných vysvětleních pozorovaných fyzikálních jevů nebo diskuse o jejich možném průběhu či způsobech ověřování pravdivosti zmiňovaných vysvětlení
-	systematicky žákům předkládá úkoly z různých oblastí fyzikálního poznávání, jejichž zvládnutí od nich vyžaduje intenzivní a organizované prohledávání rozličných informačních zdrojů (knižních, časopiseckých, internetových) 
-	soustavně vede žáky, s využitím jejich vlastní empirické zkušenosti či s využitím pro žáky dostupných informačních zdrojů, k nalézání souvislostí fyzikálního poznávání s ostatními, v první řadě pak přírodovědnými, obory poznávání a tím také k zefektivnění učení žáků.
-	při řešení příkladů dbá na správný a přehledný zápis
-	zařazuje motivační úlohy a reálné příklady z praxe

Kompetence k řešení problémů
Učitel:
-	vytváří příležitosti, aby si žáci mohli uvědomit či rozpoznat problémovou situaci;  chtějí např. změřit hodnotu určité veličiny a zjišťují, že nemají dostatek údajů či prostředků k jejímu měření nebo dané experimentální zařízení ji nedovoluje za určitých podmínek měřit apod.
-	vede soustavně žáky k tomu, aby problém, na který narazí při svém fyzikálním studiu, formulovali jasně a jednoznačně, nejlépe pak prostřednictvím matematických pojmů či měřicích operací; chtějí-li např. řešit problém, jak a v jaké míře jedna fyzikální vlastnost objektu ovlivňuje druhou, musí tyto vlastnosti vyjádřit jako měřitelné veličiny 
-	všestranně podporuje žáky v tom, aby navrhovali či používali další metody, informace nebo nástroje pro řešení daného problému, jestliže dosavadní metody, informace a prostředky k cíli nevedly; zjistí-li např., že zvolená výpočetní metoda nevede k řešení dané fyzikální úlohy, pokusí se navrhnout jinou metodu, úlohu zjednoduší apod. 
-	za pomocí vhodných příkladů vede žáky k tomu, aby posuzovali řešení problému z hlediska jeho správnosti, jednoznačnosti či efektivnosti a případně porovnávali i různá řešení daného problému; mohou např. posuzovat dvě měřicí metody téže fyzikální veličiny z hlediska měřicích chyb, které při nich vznikají, z hlediska spolehlivosti těchto metod
-	se žáky rozebírá chybná řešení problémů i možnosti tato chybná řešení korigovat; zjistí-li např. žáci, že (teoretická) předpověď průběhu určitého fyzikálního jevu se neshoduje s experimentálními údaji, hledají příčiny tohoto nesouladu a navrhují adekvátnější řešení
-	při vhodných příležitostech rozkrývá žákům možnosti využívat osvojené metody fyzikálního poznávání i při řešení problémů v jiných oblastech (než je oblast fyzikálního poznávání), pokud jsou tyto metody v těchto oblastech relevantní či aplikovatelné; žáci mohou využívat např. metody měření fyzikálních veličin při řešení chemických, biologických či geografických problémů.
-	podněcuje žáky k odhadování výsledku a ke zhodnocení, zda dosažený výsledek je reálný
-	vyžaduje fyzikální rozbor situace a zdůvodnění zvoleného postupu
-	učí žáky rozlišit fyzikální model od reality a posoudit, kdy lze využitím modelu danou situaci zjednodušit
-	využívá chyb žáků k odstranění nesprávných postupů

Kompetence komunikativní:

Učitel:
-	vede žáky k přesnému a logicky uspořádanému vyjadřování a logické argumentaci.
-	učí žáky stručně, přehledně i objektivně sdělovat postupy a výsledky svých pozorování a svých experimentů.
-	ve výuce podporuje používání výpočetní techniky.
-	učí, žáky publikovat a prezentovat své názory a myšlenky.
-	podporuje přátelskou komunikaci mezi žáky a vyučujícím a mezi žáky navzájem.

Kompetence sociální a personální:

Učitel:
-	učí žáky pracovat v týmech.  
-	rozvíjí schopnost žáků zastávat v týmu různé role.

Kompetence občanské a pracovní:

Učitel:
-	vede žáky k poznání možností rozvoje i zneužití fyziky.
-	vedeme žáky k aktivní ochraně jejich zdraví, a k aktivní ochraně životního prostředí.
-	vyžaduje dodržování stanovených pravidel (pravidla bezpečné práce při fyzikálních měřeních, pozorováních a experimentech, pravidla chování ve škole, v učebně fyziky, dodržování stanovených pracovních postupů apod..)
-	učí žáky optimálně plánovat a provádět soustavná pozorování a experimenty a získaná data zpracovávat a vyhodnocovat.
-	důsledně kontroluje plnění uložených úkolů a využívá domácí přípravu žáků ve vyučovacích hodinách.
-	orientačním zkoušením a testy ověřuje soustavnou přípravu žáků na výuku

Tematické okruhy:
1. Mechanika
a) Kinematika hmotného bodu
b) Dynamika hmotného bodu
2. Práce, výkon, energie
3. Gravitační pole Země
4. Mechanika tuhého tělesa
5. Mechanika kapalin a plynů
6. Molekulárně kinetická teorie látek
7. Teplota, teplo
8. Vlastnosti plynných, kapalných a pevných látek
9. Změny skupenství
10. Kmitání, vlnění, akustika
11. Elektrostatika
12. Vznik a vedení el. proudu v kovech
13. Vedení el. proudu v polovodičích, elektrolytech a plynech
14. Magnetické pole stacionární a ne stacionární
15. Vznik střídavého proudu, obvody
16. Elektromagnetické kmitání a vlnění
17. Optika vlnová, kvantová
18. Speciální teorie relativity
19. Atomová a jaderná fyzika
20. Astrofyzika